I TIDLIGERE AFSNIT:
Jeg tror på dine guder.
- De flygtede mod mine ordrer. - Hvilken straf skal jeg give dem?
Han tog noget fra mig, så nu tager jeg noget tilbage.
Hvis du taler, kommer du til at lide for det.
- Hun er romer. - Jeg er bare en slave.
- Du må komme til fornuft. - Det er dig, der mangler fornuft!
- Donar! - Din forræder!
Er du vanvittig? Castus hjælper os!
Få alle hen til kløften. Hurtigt!
- Vend ikke om! - Spartacus!
Tror du, at Spartacus venter i sneen, indtil du kommer og knuser ham?
Det er lige, hvad jeg tror.
Tæl de faldne.
Guderne fører os til Olympen, blot for at pisse på os.
Spartacus?
Crassus' hær nærmer sig fra bjergpasset.
Få alle, der ikke kan slås, væk. Resten bevæbnes.
Lad os vise den velhavende mand, hvad vores liv koster.
Vi vil se romersk blod i sneen!
Eller vores eget i en ærefuld død!
Vent! Vær stille!
Du tager fejl. Vi må angribe, før de overmander os.
De har ikke i sinde at rykke frem.
- Kan du nu se ind i fremtiden? - Jeg er bare bekendt med fortiden.
Jeg gjorde tjeneste i romernes thrakiske hær.
- De står ikke i kampformation. - Men de er talmæssigt overlegne.
- Hvorfor skulle de tøve? - De venter på deres hærfører.
- Er legionen på plads? - Med dit telt forrest.
Sig til, når alt er klart. Jeg vil afslutte krigen hurtigst muligt.
Jeg blev desværre forsinket af presserende anliggender.
- Hvordan har Cæsar det? - Han slikker stadig sine sår.
Eller rettere: Han betaler en anden for at slikke dem.
Tak, fordi du fuldfører dine pligter uden at kaste dig over fornøjelser.
Fornøjelser må vente til et passende tidspunkt.
Mine falder altid sammen med dine.
Det glæder mig, ligesom din opførsel på det seneste.
- Du ærer mig, imperator. - Nej, du ærer dig selv.
Tag dig af næste opgave med samme glød.
- Sig frem, og det bliver gjort. - Fjern denne kiste.
En enkel, men vigtig opgave.
- Hvor skal den flyttes hen? - Luk den op, og bestem selv.
Min rustning.
Spartacus' tid er snart slut.
Jeg vil have mit ord og min vilje ved min side i kampen.
- Jeg vil have min søn. - Jeg står ved din side, far.
Klæd om. Vi har meget at drøfte.
- Du er altså dødelig? - Det er bare en skramme.
- Jeg henter nye bandager. - Vin ...
... og dine lårs varme er alt, hvad jeg har brug for.
Blod må vente, indtil jeg tager det fra dem, der går imod mig.
Og de skal skælve af frygt.
Som jeg nu skælver for Jupiters pik.
Røm området! Hurtigst muligt!
Der er en storm på vej, med dødbringende, isnende vind.
Stormen kommer med sikkerhed, men vi ved ikke hvornår.
Vil du kneppe, når Roms hær stønner os i nakken?
Så tager jeg mindet om din pik med mig i døden.
Lad os vende tankerne mod vigtigere behov.
- Du lyder som Spartacus. - Det er mine ord.
Tolk dem, som du vil.
Din skide forræder!
Donar, Nemetes og hundredvis af andre ligger døde i byen.
Men du får lov at spise?
Tak! Gryderetten var væmmelig.
- Din kilikiske lort! - Brictius!
Gå din vej!
Hvis du ikke var Agrons dreng, ville du få lige så mange tæv.
Vend tankerne fra Agron. Det gør du klogest i.
- Han er lille, men stor i munden. - Få mig nu ikke til at fortryde.
Brictius er en bølle, men han har ret.
Jeg er kiliker og dermed forræder.
Andres udåd er ikke din skyld.
Skæbnen har ført mig hertil. Det er en velsignelse, at du også er her.
- Selv i din tilstand smigrer du mig. - Jeg lever livet fuldt ud.
Jeg vil føre krig mod Crassus for at leve videre.
Jeg vandt din tillid ved at dræbe romere.
Hvis jeg dræber flere, ændrer dine brødre måske holdning.
Det er ikke min beslutning ...
... men tanken er vel modtaget.
Jeg troede ikke, at jeg skulle se dig igen.
- Guderne håner os begge. - Du lever stadig.
- Men du dør, hvis du ikke spiser. - Giv det til en, der fortjener det.
- Vil du have medynk? - Jeg vil ikke have noget som helst.
Jeg er blot aske.
Resterne af hjertet er nedkølet af ham, der bringer regn -
- som bragte døden til min by og ødelagde mit liv.
Crassus satte mig i lænker ...
... for at tilfredsstille en barbar!
Du har oplevet smerte og tab. En skæbne, mange af os deler.
- Hvordan kommer man videre? - Det har jeg også tit tænkt over.
Lev. Så kan du søge svaret.
Cæsar ville have østers til sin fest.
Jeg vil have det bedste, byen kan tilbyde.
- Din far ærer dig igen. - Det er velfortjent.
Jeg er ikke længere en surmulende dreng.
Jeg er nu den mand, min far har ønsket, jeg skulle blive.
Jeg ville bare ønske, at Sabinus var her.
Havde han mon betragtet mig med stolthed?
- Han satte jo stor pris på dig. - Som du engang gjorde.
Lad ikke den slags bekymre dig.
Spartacus falder, og du bliver en erobrer, der skaber sig et navn.
Langt fra dem der engang tog sig af dig.
Jeg vil ære navnet Crassus med nye sejre.
Men når oprøret er knust, vil jeg blive her.
Tager du ikke med os tilbage til Rom?
Jeg skal tage hånd om min fars interesser i Sinuessa.
Indtil jeg er gammel nok til at blive tribun.
En yderst vigtig opgave.
- Som du skal hjælpe mig med. - Skal jeg blive i Sinuessa?
I dette hus. Min far giver dig titlen vilica.
Du skal styre alle tjenestefolk og slaver -
- og lade din trøstende hånd guide mig på livets rejse.
Den hånd, der trak mig væk fra afgrunden.
Jeg skylder dig meget, Kore.
Snart får jeg tid til at betale tilbage.
- Imperator, dit telt står klar. - Tilkald standardbæreren.
Undskyld, Dominus. Jeg har tilberedt et måltid.
Jeg har appetit på blodigere sysler.
Undskyld igen, men jeg må også tale med dig.
Sig det hurtigt, ellers må det vente.
Skal jeg blive hos Tiberius i Sinuessa?
Har du hørt det fra ham?
Han er min fortrolige, men taler uden omtanke.
Jeg ville selv fortælle dig det.
Jeg vil gerne forklare, hvorfor jeg er bekymret.
Alle er klar, imperator.
Vi har tiden imod os.
Lad os tale, når slaget er vundet.
Tårerne fordamper, når du forstår min hensigt.
Lad os vise os for rebelkongen, så han forstår sin skæbne.
Crassus sætter tilskuerpladser op, som om det var en arena.
Så skal han se, hvilket mirakel en gladiator kan udføre.
- Du taler, som om vi alle er det. - Sådan taler gladiatorer.
Vi er alt for få til at klare os.
Crixus tager ikke fejl. Vi har ofte gjort det umulige.
Men med taktik, ikke råstyrke.
- Hvad har du i tankerne? - Crassus er blevet overmodig.
Han har sat sig for langt frem for at bevidne den forventede sejr.
Måske skulle vi påpege fejltagelsen?
Er hans telt ikke bevogtet?
Vinden tager til i styrke.
Den vil skjule vores fremrykning, hvis vi ikke er for mange.
- Hvor mange? - Kun de dygtigste.
Vi må slå til som en slange.
Hvis vores gift dræber Crassus, står legionen uden kommando.
Det virkede mod Cossinius og Furius.
Vil du dræbe en sovende mand, der burde vågne til et mareridt?
- Vi bør angribe med alle mand ... - Så opdager de os.
- Det kan selv et barn forstå. - Ser du mig som sådan?
Ilde valgte ord, broder.
Stå ved min side. Når Crassus falder, følger hans legioner med.
Rapportér.
Vi holder øje med flygtende.
Crassus må ikke undslippe.
Donar.
Hvad står der?
"Døden ... kan ingen narre."
Kom.
Naevia!
Kom nu.
Tilbage til lejren!
Flygt, kujoner!
- I formation! - Crixus!
- Slap Spartacus væk? - Med en håndfuld af sine mænd.
Han skal mærke sårene svie og tænke på dem, der har påført dem.
Væk Tiberius og Cæsar. Nu er det slut med snyd og bedrag.
- Cæsar genopstår fra de døde. - Ligesom dig, efter udstået straf.
- Hvad drejer det sig om? - Jeg går ned i kløften ved daggry.
- Det var på tide. - Saml de tilbageværende tropper.
Under Tiberius' kommando kommer I hen til mig.
Burde ikke ham, der indtog Sinuessa, lede dem?
Ikke en dreng, der har det med at tabe sit sværd.
Har jeg ikke vist min taknemmelighed med store pengesumme?
Er din berømmelse ikke nået til Rom via Metellus?
En fest til din ære blev afholdt af Tiberius.
Du behøver ikke at minde mig om din generøsitet.
- Det var blot et forslag. - Og jeg afgiver blot ordrer.
Jeg beordrede dig ind i byen, som spion.
Jeg indtog den her by.
Og jeg vil finde Spartacus i live sammen med min søn.
Og hvor er Cæsar i denne glorværdige sejr?
Lige så tæt på, hvis han blot kan forlade sin egen vej.
Som du befaler, imperator.
Hold dig til planen, så erobrer vi himlen, som lovet.
Vi mødes ved kløften. Skynd jer, og vær tørstige efter fjendens blod.
Så står vi her. Jeg har genvundet min titel og har dig under mig.
Pas på, knægt.
Mange kæmper er blevet dræbt, fordi de anså sig selv som udødelige.
Få samlet mændene, som befalet.
- Er der ingen, der sover her? - Undskyld.
- Jeg hørte, at I skændtes. - Og så smuglyttede du?
Det er farligt at lade være, nu da Tiberius har genvundet indbildt magt.
- Taler du dårligt om din herre? - Jeg hvisker om en fælles trussel.
Og hvordan vi kan fjerne truslen.
Tak, fordi du vil høre på mig. Ingen må vide, at vi taler sammen.
Du har ikke sagt noget endnu.
Jeg er i dårligt humør. Gør det ikke værre med gåder og fordækte ord.
Meget har ændret sig på det seneste. Den dreng, jeg holdt mod mit bryst -
- er vokset fra sin ungdom. Nu truer han vores ønsker.
Hvor dybt har drengen såret dig?
Du behøver kun at vide, at jeg er blevet såret.
Som du er blevet af Tiberius' ophøjede status.
Og hvad vil du gøre for at læge disse sår?
Noget, jeg burde have gjort for længe siden.
Så gør det uden at indblande Cæsar i det.
Hvis Tiberius får del i sejren over Spartacus, bliver båndet ubrydeligt.
Tal lige ud af posen. Hvad vil du have, at jeg skal gøre?
- Det er godt, at du stadig er her. - Takket være dig.
- Crixus sagde, at du bar mig. - Det ville enhver have gjort.
- Hun har brug for at hvile sig. - Hun kan hvile sig en stund.
Stormen er tiltagende, så romerne vil næppe angribe.
Hun bør også slippe for en storm af ord.
Er det sådan, det skal være nu?
Skal vi altid skændes, som da vi var Batiatus' slaver?
Dengang var du en modigere mand.
- Hvis vi havde angrebet rigtigt ... - Hvad havde det ført til?
Hvis vi havde gjort, som du ville, hvad havde det så ført til?
En jord ubesmittet af Naevias blod.
- Men med tusinder af andres? - Jeg vil slås!
Du er optaget af krigstaktik og list mod Crassus.
Men han er listigere end dig.
Alle, der kan løfte et sværd, burde angribe romerne!
Vi er fanget i en kløft med begrænsede muligheder.
At angribe talmæssigt overlegne romere i rustning ...
- Det fører kun til døden. - Lad dem se, at vi kæmper til døden!
- Som vi lærte det i arenaen. - De færreste her er gladiatorer.
De beder ikke om en ærefuld død.
Nej, de beder om at blive ledt!
Jeg fører ikke mit folk i døden!
Og jeg vil ikke dø med et romersk sværd i ryggen!
Jeg samler dem, der er enige med mig, og angriber Crassus.
Du gør, som jeg siger!
Du er ikke nogen gud, og jeg adlyder dig ikke!
Crixus!
Er du blevet vanvittig?
Det burde du spørge din leder om.
Vi har ikke tid til skærmydsler!
- Lægeteltet er ved at blæse væk. - Stormen nærmer sig.
Vi må hjælpe folk med at søge dækning.
Guderne truer med at knække rebellerne før os.
Så står vi op ved daggry og dræber dem, vejret har skånet.
Jeg hørte ingen horn, der meddelte Tiberius' ankomst med tropperne.
- De er her heller ikke. - Du skulle hjælpe ham.
Der kom andre og vigtigere ting i vejen.
- Har du taget hende med hertil? - Undskyld, dominus.
Cæsar lyttede til min bøn om at få lov til at tale med dig.
Lad os være alene.
Cæsar! Cæsar!
Hvorfor ventede du ikke ved den nordlige port, som du fik ordre til?
Der kom noget i vejen.
- Min far tolererer ikke ulydighed. - Du bør ikke forstyrre ham lige nu.
Imperatoren er optaget af sin elskede slaves tilstedeværelse.
Kore? Var du ulydig mod en befaling blot for at hente en kvinde hertil?
Hun ville tale med din far.
Jeg nænnede ikke at nægte hende den mulighed.
- Hvad er hun så urolig for? - Ja, det er jo mystisk, ikke?
Tag det roligt. Faderen vil sikkert fortælle sin søn ...
... hvad hun røber.
Er alle ligeglade med mine ordrer?
Jeg sagde jo, at vi kunne tale sammen efter slaget.
Jeg ved, at mit nærvær er i strid med reglerne, men jeg kunne ikke vente.
- Drik, så du kan holde varmen. - Tak.
Du kan ikke rejse tilbage i den her storm.
Så snart den er passeret, vil Cæsar følge dig tilbage igen.
Hvor jeg skal blive, evigt forvist fra din favn?
Forvist? Du misforstår min hensigt.
Jeg indtog Sinuessa for dig. Så vi har vores eget sted -
- hvor jeg kan besøge dig, langt fra misundelse og sladder.
Det er ingen straf, men en gave. Du får den store ære -
- at være vilica i Crassus' hus i Sinuessa.
- Under Tiberius. - Han vil være ved din side.
Og drage nytte af dit selskab og din visdom, som jeg så ofte har gjort.
Jeg ved, hvor meget du betyder for ham, og han for dig.
Du hjalp ham til at blive den mand, han er i dag.
Ingen er bedre egnet til at hjælpe ham end dig.
Så får jeg skylden, hvis han viser sig uværdig.
Bare rolig. Det er utænkeligt, at det skulle ske.
Han har tidligere skuffet dig fælt.
Det er korrekt, at Tiberius begik en stor fejl -
- og i min vrede truede jeg ham med alt muligt.
Men nu står vi forenet.
Og jeg ved i mit hjerte -
- at intet fejltrin er så stort, at en far ikke kan tilgive sin søn.
Jeg havde håbet på, at mine ord kunne bremse tårestrømmen.
Tårerne er blot skygger af en dum pige.
Så længe kvinden ved, hvad hun vil.
Ja, Marcus. Nu ser jeg alt klart og tydeligt.
Hvis vi lukker flere ind, har vi snart ikke mere luft tilbage.
Det er bedre at skulle mase sig frem, end at pikken fryser til is.
- Slipper jeg aldrig for det svin? - Blæs ikke teltet væk med din vrede.
- Castus! - Spartacus vil have mig her.
- Jeg har ikke noget valg. - Men det har jeg.
- Slipper du mig fri? - Takket være Nasir.
Uden ham havde dit blod farvet mit sværd rødt.
Ikke den mine.
- Hvor er Gannicus? - Er han ikke sammen med dig?
Gannicus! Gannicus!
Med dette blod bønfalder vi ydmygt ...
- Hvorfor fulgte du ikke de andre? - Jeg måtte ofre.
- Guderne vil vise os vejen. - Du dør, hvis du bliver her.
Søg ly! Ellers møder I snart jeres guder i dødsriget!
- Jeg kunne ikke finde ham. - Jeg går.
Så er du også fortabt. Gannicus dør ikke af vind og kulde.
Vinen i hans blod vil holde ham varm.
Jeg har aldrig brudt mig om kulde.
- Vi kan dele mit tæppe. - Det er ikke nødvendigt.
Du skærer tænder. Ligesom jeg.
- Gør dit sår ondt? - Det minder mig om, at jeg lever.
Og det vil jeg blive ved med.
Vi sidder igen stuvet sammen -
- plejer vores sår og beder om at slippe for at dø.
- Er du begyndt at bede? - Om mange ting.
Men jeg knæler ikke midt i stormen for at blive hørt af guderne.
- Eller ofrer mit eget blod. - Det var en offergave.
- For Spartacus. - Ser du ham som en gud?
På hans vegne. For hans sag og alle dem, der følger ham.
Jeg har tidligere tvivlet på din tro.
Og taget fejl.
Du er i sikkerhed.
- Jeg bad dig om at holde dig væk. - Du forlanger det umulige.
- Hvor mange? - Næsten 1000 døde i stormen.
Spartacus ...
Jeg var bange for, at du var død.
Guderne forbarmede sig og gav os ly.
- Andre var ikke lige så heldige. - Nej, det var de ikke.
Vi bad guderne om hjælp til at slippe ud af mørket.
Her har vi deres svar.
Men i deres grusomhed ...
... viser guderne måske vej for de, der stadig lever.
- Du er gået fra forstanden. - Nej, jeg har været forstandig.
Vi går til angreb, som du ønskede.
Da vi havde 1000 flere mænd, som nu er væk for altid.
Hvordan matcher vi nu den hær, der venter bag Crassus' mure?
- Måske bliver det ikke nødvendigt. - Du taler i gåder.
Crassus skjuler alt, hvad han gør, med list, kneb og bedrag.
Han stod bag Cæsar og Heracleo.
Lagde en fælde for os i sit telt. Intet er, som det ser ud til at være.
Sig, hvad du tænker, eller gå din vej.
Hans grøft er nok til at stoppe os.
Hvorfor skulle han opstille yderligere forhindringer?
Så vi ikke skal se det, der er hinsides.
Eller det der ikke er.
Nogle få mænd på en mur giver indtryk af mange, typisk for ham.
Og hvis du tager fejl?
Så går vi en ærefuld død i møde. Uden romernes sværd i ryggen.
Du havde ret. De er kun et par hundrede.
Så varmer vi natten med deres blod.
Lugo! Brictius! Lav et hul i muren!
Imperator! Imperator!
- Oprørerne er trængt igennem. - Få legionen i formation.
- Er min slave på vej til Sinuessa? - Ingen har forladt teltet.
Skynd jer, efter de andre.
Led overalt.
- Er hun gået over til oprørerne? - Kun fordi du tog hende med hertil.
Jeg troede på hendes begrundelser.
Der er ingen vagt og ingen tegn på Spartacus og hans hær.
Det giver ingen mening. Hvordan kunne de krydse kløften?
Den lede barbar. Han har fyldt kløften med sine døde.
Han griber til de midler, han har. De kan ikke være nået langt.
Giv legionen ordre til at rykke frem.
Jeg vil have det tilbage, der er mit.
Beskyt imperatoren!
Vi må trække os tilbage!
Den mægtige Crassus vender røven til og flygter fra os!
Han vender tilbage, med katapult og rambuk.
Hans illusioner vil briste, og vi får overtaget.
Lad os komme væk herfra og ære de faldne med fremtidige sejre.
Og Marcus Crassus' blod.
Tekster: Lasse Petersen www.sdimedia.com